Hasonló termékek
A látható és a láthatatlan
„A hús nem anyag, nem szellem, és nem szubsztancia. Régi szóval »elemnek« nevezhetnénk, ahogy a víz, a levegő, a föld, és a tűz a négy elem. Elem: általános létminőség, félúton a tér-idő lokalitások és az ideák között, egyfajta megtestesült princípium, aminek bárhol jelenjék is meg akár egy kicsiny darabkája, mindent átitat a környezetében a létezésnek csak rá jellemező stílusával.” Maurice Merleau-Ponty a huszadik század második felének egyik legnagyobb hatású francia filozófusa. Kései, torzóban maradt főműve először válik magyar nyelven hozzáférhetővé.
Az ugyanaz és a más
Vincent Descombes Az ugyanaz és a más c. könyve nemzetközileg elismert alapmű mindenki számára az egész a világon, aki a 20. század francia filozófiáját tanulmányozza. A Rezonőr sorozat tehát a legnagyobb örömmel, s azzal a nem titkolt reménnyel teszi le a könyv fordítását a magyar közönség asztalára, hogy nálunk is alapos továbbgondolásra fogja majd az olvasókat és a gondolkodókat ösztönözni.
Az észlelés fenomenológiája
Az észlelés fenomenológiája Merleau-Ponty leghíresebb munkája. Az észlelés vizsgálatának segítségével Platón óta először helyezte vissza a testet a filozófiai gondolkodás homlokterébe.
Metafizikai napló
Gabriel Marcel (1889-1973) neve, filozófiai munkássága szorosan kötődik az egzisztencialista gondolkodás történetéhez. Marcelt ugyanis világszerte nem csupán a katolikus egzisztencializmus legjelentősebb képviselőjének, hanem egyben az irányzat tulajdonképpeni franciaországi megalapítójának is tekintik. Filozófiai főműve, a Metafizikai napló (melynek első teljes magyar fordítását tartja kezében az olvasó) a két világháború között, azonos évben (vagyis 1927-ben) jelent meg a német egzisztencializmus alapművével, Martin Heidegger Lét és időjével.
A rendellenesek
A 20. századi ,,rendellenes egyének" eredete három fő történeti alak összekapcsolódásában lelhető fel: a szörnyek, akik áthágják mind a természettörvényeket, mind a társadalmi normákat; a javíthatatlanok, akiket a test idomításának új mechanizmusai vesznek kezelésbe; és a maszturbálók, akikkel szemben a 18. századdal kezdődően kampányt folytattak, a modern kiscsalád megfegyelmezése érdekében.
Válogatott politikai írások
A könyvet ajánljuk mindazoknak, akik érdeklődnek a francia kultúra és politikai gondolkodás iránt, a szűkebb szakmának éppúgy, mint a nagyközönségnek.
Esztétika, filozófia, politika
A kötetben egy olyan kornak, a Felvilágosodás korának filozófiája szólal meg, amelyben politika, filozófia és esztétika még nem különültek el egymástól szigorúan, hanem termékeny kölcsönhatásban álltak. Maga Denis Diderot (1713-1784), akit itthon elsősorban az Enciklopédia szerkesztőjeként és szerzőjeként ismerünk, a korszak egyik intellektuális fejedelme, és kivételes módon mindhárom területen maradandót alkotott.
Más elmék
A „más elmék” néven ismert filozófiai probléma régóta – legalábbis Descartes óta – a filozófia egyik állandó, újból és újból visszatérő témája. Mint minden átfogó filozófiai probléma esetében, a más elmékkel kapcsolatban is számos különböző aspektusból megfogalmazott kérdés vethető föl. Kötetünk ennek megfelelően tartalmaz mind történeti, mind tematikus tanulmányokat. Ez utóbbiak között olvashatók elmefilozófiai és ismeretelméleti írások; az utolsó négy tanulmány pedig a kortárs pszichológia eredményei felől vizsgálja a más elmék problematikát.
Leírás
René Girard e művében lényegében két rejtett, de egymással összefüggő kulturális és pszichés mechanizmus hipotézisét fejti ki: az úgynevezett áldozati mechanizmusét és a mimetikus vágy elméletét. Az áldozati mechanizmus Claude Lévi-Strauss strukturalista mítoszelemzéseinek kritikájából indulva jut el az emberré válás, a kultúrateremtés folyamatainak új rendbe foglalásáig. A mimetikus vágy elmélete pedig Freud Ödipusz-mítoszának dekonstruálásán és új logika szerinti összerakásán alapul. Közöttük a kapocs az, hogy az ember mimetikus lény. Vagyis mind társadalmunkban, mind lelkünk belső szerkezetében alig találunk olyasmit, mely ne a belsőnkben létrehozott képek, fogalmak egymás közötti tükrözése, másolása, utánzása során jött volna létre, és ne e hatás szerint működne.
A teória kifejtése a mai tudomány számára szokatlan módon zajlik. Nem apróbb empirikus megfigyelések tömege csap át új minőségbe, hanem a feltételezett alapelv koherenciája válik egyre meggyőzőbbé. Girard érvelése nem új kutatási eredmények kis darabkáiból áll össze, hanem az emberiség által megírt nyersanyag jól válogatott példáinak fényében tárul fel, s egy eddig rejtve maradt összefüggést mutat meg számunkra.
Girard könyve olyanok számára ajánlható, akik hajlandóak ízeire szedni a már ismert világot, benne önmagukat, aztán egy új illetve nagyon is régi: a szakrálisat is tartalmazó rendbe összerakni.
René Girard (1927, Avignon) középkori történelmet tanult Párizsban. 1947-ben az USA-ba, az Indiana Egyetemre ment francia irodalmat tanítani. 1957-ben a Johns Hopkins Egyetem professzora lett. Első műve még irodalomkritikai tárgyú, később a kultúrantropológia és más társadalomtudományok felé fordult. Két legfontosabb műve, a La Violence et le Sacré (Erőszak és szakralitás) és a jelen mű 1972 és 1978 között keletkezett. Girard-t 2005-ben beválasztották a Francia Akadémia negyven halhatatlanja közé.
Paraméterek
Szerzők(vesszővel elválasztva) | René Girard |
Megjelenés | 2013 |
Terjedelem | 456 oldal |
Kötészet | ragasztókötött, puhatáblás |
ISBN | 9789632367675 |
Fordító | Lisztes Gábor, Szalay Gabriella |
Sorozat | Rezonőr sorozat |